Translation ZALMEN BEHAR
Ана, нещо й става на мама.
- Какво става? - Не знам, ела и говори с нея.
Стела, все аз трябва да го правя, отиди ти.
Тя иска теб, не мен.
- Ана е тук, мама. - Добро утро.
Здрасти, дядо.
Кажи нещо.
- Мамо? - Кой е?
- Ана е. - Дъще, ела по-близо.
Много съм болна, ще трябва да направиш закуска за мъжете.
Закуска?
- Мамо, не може ли Стела да я направи? - Стела има много работа във фабриката.
Дъще, събудих се посред нощ, цялата потна.
Все едно бях в пламъци.
О'кей, мама, какво става?
Болят ли те краката?
- Да. - Ами гърба ти?
- Да. - А главата ти?
Да, и тя.
А как е слуха ти?
Какво?
Днес е последния ми ден в гимназията, и няма да го пропусна.
Неблагодарница.
Значи болката ти отмина?
Боря се с нея, точно както се борих да те родя...
и да те отгледам и да се грижа за това семейство.
Да, боли ме!
Не съм те молила да ме раждаш, нали?
Достатъчно вече.
Стела, какво й е на сестра ти?
Ела и ми помогни.
О'кей, седем години в MIT (Massachusetts Institute of Technology).
- Четири години в Станфорд. - Четири години в колежа за учители.
Аз също ще продължа образованието си. Ще пътувам из Европа, и...
Ана, почакай.
Какво става с кандидатстването за колежа?
Няма да ходя в колеж.
Какво имаш предвид?
Ти си умна жена, можеш с нещо да допринесеш на този свят.
Моето семейство не може да си позволи колеж.
Има стипендии, финансова помощ...
Всичко, което говорихме през цялата година.
Г-н Гусман, наистина съжалявам, че трябва да кажа това...
но вероятно трябва да прекарате вашето време, помагайки на някой друг.
Сега, трябва да вървя, но...
вие бяхте най-добрия.
Благодаря.
Благодаря ви, заповядайте отново.
Чаках този ден.
- Да, аз също. - Ето ти униформата.
Просто ми дай чека, о'кей.
Това е гадно.
Поддържах го топъл докато пристигнеш.
Знаеш, че винаги можеш да ми целунеш задника за да си върнеш работата.
Анита.
Ела.
Какво?
Не питай защо. Просто ела, трябва да ти покажа нещо.
Добре.
Хайде, побързай.
Идвам.
О'кей.
Поздравления!
Поздравления Ана
Благодаря, братовчеди.
Много щастие, Ана...
Дядо...
...за много години.
Виж голямата си торта.
Торта? О, Боже мой.
Не виждаш ли, че тя е по-голяма отколкото тортата?
Защо напусна работата си?
- Защо ти е да знаеш? - Просто да знам.
- Напуснах работа и толкова. - Защо?
Не се разбирах с мениджъра.
И какво от това?
Ще трябва да си намериш друга работа.
Знам, татко. Просто, трябваше да го направя.
Утре ще дойдеш да работиш с нас в фабриката.
- Какво? - В никакъв случай!
Стела, много сме назад с работата.
- Не сме назад. - Да, назад сме.
Ако ти не помогнеш на сестра си, кой друг ще го направи?
Не знам, и не ме интересува.
- Защо трябваше да го казваш? - Защото е истина.
Стела стои до късно цяла нощ, опитвайки да завърши тези рокли.
- Татко, не мога си позволя да наема още хора.
Значи въпроса е решен.
Ако Стела не може да плаща на Ана, това не ни помага.
Тя ще плати.
Добре, ще й плащам. Тя може да глади.
Край на дискусията, сеньор. Кой иска торта?
Аз искам.
Едно голямо парче.
Вземи малкото.
Г-н Гусман, какво правите тук?
- Родителите ти тук ли са? - Да, но аз ви казах...
Ана, кой е той?
Добър ден, господине. Госпожо.
Аз съм Луис Гусман. Аз съм учителя по английски на Ана.
- Говоря английски. - Съжалявам.
Ана е отлична ученичка.
Бих искал да я видя да продължи образованието си, отивайки в колеж.
Г-н Гусман, разбира се, че искаме Ана да се образова.
Вече го дискутирахме в нашето семейство.
Но се нуждаем от нея да работи сега.
Тя може да отиде в колеж по-късно.
Сеньор Гарсия, Ана е много специално младо момиче.
Тя влезе в гимназията на Бевърли Хилс...
което не е лесно, и сега може да върви по-нататък.
Има много видове стипендии.
Съжалявам, г-н Гусман...
но утре сутрин тя отива във фабриката...
да шие, заедно с нас.
Нека ви помоля, г-н Гарсия, все пак да помислите за колеж.
Ще помисля за това. Ще говоря с жена ми.
Да тръгваме, Анита.
Нали ви казах.
Тя не си върши задълженията...
не почиства стаята си, не пере...
не готви...
Тя ми създава много проблеми.
Карменсита.
Ана не ти създава толкова проблеми.
Виж, нейният учител...
е много доволен от нея.
Ако направим усилие...
вярвам, че можем да й помогнем да отиде в колеж, да се образова.
Аз мога да я образовам.
Аз мога да я науча да шие.
Мога да я науча да отгледа децата си...
и да се грижи за съпруга си.
Тези неща, няма да й ги преподават в колежа.
Добре де, тя може да се ожени по-късно.
Не ме ли слушаш?
Това е въпрос на принципи.
Не е честно.
Аз работих откакто бях 13 годишна...
и Ана е 18 годишна.
Сега е неин ред.
Тя трябва да работи.
Моя живот свърши.
Толкова драматизираш, точно като мама.
Извинявай, но аз изобщо не съм като майка ми.
Както кажеш.
О, Боже мой.
Дори не си го помисляй.
Никога няма да влезеш в това. Това е 7-ми размер.
- Защо винаги си такава? - Казвам ти го за твое добро.
Погледни се! Огромни!
- Недей! - Сигурно тежи 10 килограма всяка!
Мамо, какво си мислиш че правиш?
Толкова драматизираш.
- Добро утро, г-жа Кармен. - Добро утро!
Добро утро, Нормита. Добро утро, Панчита.
Доня Кармен, как сте?
Много добре, благодаря ти.
Нормита, сигурно си влюбена.
Изглеждаш толкова елегантна, едва те разпознах.
Моя годеник ми купи тази рокля.
Нима? Красива е.
Просто почакай.
Същото се случи със съпруга ми, и после спря да ми купува дрехи.
Може би грешката е в теб.
Защо ще е моя грешката?
Ами погледни се.
Може би плата стана твърде скъп.
Завист или милосърдие?
Както баба ми обикновено казваше, "Няма по-добро облекло...
"от месото върху костите. "
И ти няма да ме накараш да се разплача.
Поплачи си, Панчита. Аз отивам до фурната.
Ти нова работничка ли си?
Това е моята дъщеря, Ана.
- Целодневно ли ще работиш тук? - Не.
Само помагам на сестра ми докато си намеря по-добра работа.
Аз, също.
Аз работя тук докато спечеля от лотарията.
Това е дъщеря ми, Ана.
Нали знаете, тази от която винаги се оплаквам.
Мамо, това е дъщерята на г-жа Кармен.
Не мога да повярвам, че дойде най-накрая във фабриката.
Да, защо закъсня толкова?
Имах среща с доставчика, но това не е твоя работа.
Това е г-жа Карлота.
Работи на оверлог, за подгъви. Тя е професионалистка.
Добре дошла, надявам се, да ти хареса работата.
И това е Панча и нейната машина.
Ние вече се запознахме.
Не докосвай нищо, което принадлежи на Панча.
Наистина се ядосва, можеш да си помислиш, че е изчезнало бебето й.
- Това не е вярно. - Вярно е.
Това е още една оверлог машина. Норма работи на нея, и тя е много бърза.
Аз съм дъщерята на Карлота...
и тези са моите сестри, Лупита и Анхелика.
А това е Розали, заяждачката.
И това е работното място на мама.
Тези ножици са твой. Не ги губи.
- Всичко се губи на това място. - Хайде, дай да ти покажа твоята работа.
- Ана, внимавай. - Мамо, вършиш ли си работата?
Да, генерале мой.
Виж. Тук работата ни е с високо качество, затова имаме поръчки.
Толкова е горещо тук вътре. Не можете ли да сложите вентилатор?
Имаме вентилатор.
Да, на ако пуснем вентилатора ще напрашим роклите.
Винаги използувай парата. И моля те, не изгаряй тюла.
- О'кей. - ОК, това е лесна работа.
Винаги проверявай нивото на водата и ми съобщи когато е ниско, нали?
Тогава ще те изпратя да купиш още.
Когато си готова, поставяш роклята тук...
на щендера, и й поставяш пластмасова опаковка...
и я слагаш в онази ракла, нали така?
Ако работим усилено днес, ще завършим тези.
Ще имаме сто бройки от размер 7.
Чу ли, г-жа Карлота? Вече сме почти до 100.
Каква красива рокля.
Закарваме готовите рокли на дистрибутора и след това започваме размер 6.
Колко ни плащат за да правим тези рокли?
18 $ за всяка една.
И за колко ги продават в магазините?
Те ги продават в Блумингдейлс за 600 $.
Ние ги правим за 18$, а те ги продават за 600$...
това правилно ли ти изглежда?
Просто работи.
Мисля, че тя нищо не знае да прави.
Няма да успее, още по-малко с майка й тук...
Тя е толкова арогантна.
Нося ви клюка от пазара.
Мама, г-жа Кармен има клюка.
Аз обичам клюките.
Трябва да работите!
Ел Дорадо Ортиз...
Тайно е влюбен в Розали.
Това е ужасно.
Този стар мръсник...
изглежда като скапано манго.
Ел Дорадо Ортиз е влюбен в Розали.
Мисли, че си доста кльощава, но би искал...
малко да напълнееш.
Но не ставай толкова дебела като Ана.
Мамо, трябва да работим сега.
Да, генерале мой.
- Ти я изгори! - Ана, нищо не правиш както трябва!
Къде отиваш?
Дебелана такава. Чакай!
Ела тук! Не ме карай да те гоня!
Ана!
Какво става тук?
Това е майка ми.
Това вашата дъщеря ли е?
Да, тази дебеланка.
Моята дъщеря.
Забавлявайте се, дами.
Къде отиваш?
Къде отиваш по дяволите?
Не издържам повече.
Твърде стара съм за това.
Не знам за какво работя.
Моите ръце имат артрит.
Ослепявам от толкова много шиене.
Да, мамо, знам. Всички го знаят. - Не ме докосвай!
Махай се! Ако искаш да се махнеш, махни се!
Какво?
Срамуваш ли се с мен?
Срамуваш ли се да работиш с нас?
Толкова усилия, толкова жертви...
И всичко за какво?
За вас.
Ти мислиш, че аз съм само едно животно за работа.
Мамо, хайде да тръгваме. Нека се връщаме, хайде.
О, Боже мой.
Дръж се за мен. Хайде, да се връщаме.
Ти трябва да ми помогнеш.
Хайде.
Да се държите добре.
Колко красиво! Виж се в огледалото.
- Добро утро. - Добро утро, Горгония.
- Как спа? - Добре, и ти?
Как мислиш, с моя артрит?
Виждам, че си имаш нов Свети Антонио.
Това е за Ана.
И колко години виси това тук?
Това...
Единадесет години.
Сложих го на 18-ия рожден ден на Стела.
Ще го откача.
Не! Остави го там.
Кой знае, Стела може все още да се ожени.
За Стела е твърде късно да се ожени.
Сега трябва да се концентрирам върху Ана.
Много са вкусни.
Точно както ги харесвам.
Ти си съкровище.
Дядо...
Спомняш ли си, нашето злато...
близо до нашия роден град, до хълмовете?
Имаше пещера, пълна с злато.
Татко, това са само легенди.
И хората, които са виждали пещерата и златото?
Това злато не съществува, татко.
Дядо, разкажи ми за съкровището.
Преди много години, по време на революцията...
хората криеха тяхното злато в пещерите в планините.
След революцията, имаше слух...
че имаше пещера, пълна с злато...
близо до нашия роден град.
Вътре пещерата...
имаше надпис, нарисуван на стената, на който пишеше:
"Това злато може да бъде взето само от мъж с чисто сърце".
Винаги съм искал да намеря това злато.
Дядо, аз съм сигурна, че ще го намериш.
Аз вече го намерих. Ти си моето злато.
Сега искам ти да намериш твоето.
- Здрасти, Джими. - Какво става?
- Ана, как е? - Г-н Гусман, направих го.
- Попълних заявленията. - Поздравления, Ана.
Вярно ли го написа?
- Разбира се. Аз не лъжа в заявленията.
С изключение за моето тегло.
Къде е личното изложение?
- Не мислих, че е нужно. - Не го ли написа?
Трябва да напишеш едно.
Имам приятел Декан в Колумбийския Университет.
Ако го напишеш сега мога да му го занеса
и да те вкарам за семестъра през септември.
- Наистина ли? - Но трябва да напишеш едно есе.
- За какво? - Напиши за нещо, което познаваш.
- Можеш да пишеш за себе си. - За мен?
Защо не?
Можеш да го направиш. Ще ти пазя това докато ми донесеш есето.
Върви, напиши го.
Чао.
Кога тръгваш за Европа?
Хей, Джими. Не знам дали ще ходя.
Сестра ми има нужда от мен да й помогна за нейният моден бутик.
Мислех да се присъединя към теб, няма ли да ходиш вече?
Не.
Европа е толкова готина. Ще ти даде изцяло нов поглед за нещата.
Какъв поглед?
Различно е в Европа. Нещата тук са твърде лесни.
Имаш си всичко, от училището до колата.
Затова искам да преподавам, да правя нещо различно.
Това лято ще работя като асистент на г-н Гусман.
Какво ще правиш?
Трябва да вървя, ще се видим по-натам.
Твоя номер?
Може би да се видим някой път.
Да, трябва да вървя.
Чао.
Свърши.
С тази музика, искат да излязат по телевизията...
Трябва само малко да подобрят нивото си.
Да...
Карменсита, отново ли те боли гърба?
След 38 години шиене, какво друго очакваш?
Стела, Ана, толкова изпуснахте от сериала "Бедните плачат повече".
Мамо, не гледам "сапунени" сериали на испански.
Това не е обикновен сериал, това е бразилски.
- Те са по-добри. Нали така? - Много по-добри.
Какво стана?
Спомняш ли си Хуанита, кривогледата дъщеря?
Да, спомням си я.
Добре...
Един непознат, хубав и красив...
идва да посети рибарското селище.
И се срещат...
и той й каза, че не го интересува как изглежда тя...
че той я обича, и че той я желае...
но разбира се знаем какво иска той, нали?
Една нощ, без да каже на родителите си, Хуанита излиза с непознатия.
Мамо, нека позная, тя забременява?
Ана, не разваляй историята.
- Какво се случва? - Тя забременява.
И още по-лошото, той я моли да избяга с него.
Разбира се това означава, че тя не се съобразява с волята на майка й.
И тогава?
- Тогава, те са в автобуса за Рио де Жанейро...
и тя изкарва навън главата си за да каже довиждане...
на майка си която плаче там.
И изведнъж минава друг автобус покрай...
И отрязва главата й!
Мамо, това е най-глупавото нещо, което някога съм чувал.
Ана, ти по-добре слушаи.
Това, се случва с хората, които не слушат майките си.
- Добре... - Останало само обезглавено тяло.
- Ало? - Здрасти, Джими, Ана е.
Хей, Ана!
Зает ли си?
Неподходящо ли е сега? Мога да се обадя по-късно.
- Просто се обаждам да те поздравя. - Не, всъщност е точно навреме.
Слушай тази откачена компютърна програма, която намерих в мрежата.
"Миерда". "Лайно".
Това са обидни думи на испански.
Наистина ли?
"Я ла каге" "Осрах се"
Къде намери това?
"Пендехо" "Шушумига" "Пинче" "По дяволите"
Добре, ок, Джими, разбрах.
Ало?
Да не мислиш, че съм ти прислужница?
Оставила си чиниите в мивката.
Дай вода, че "подпалвачката" идва.
Млъкни, тя идва.
Почти свършихме с забождането на мострата.
Виж. Какво мислиш?
О'кей.
Само някой малки поправки тук и можем да започваме.
Не трябваше ли вече да работим?
Вече сме със закъснение.
Защо не са тук всички?
Норма, защо закъсняваш? Къде са майка ти и сестрите ти?
Стела, трябва да говоря с теб.
О'кей.
Стела, съжалявам.
Казвам ти го от сърце.
Защо съжаляваш?
Исках да ти го кажа по-рано, но не знаех как.
Кажи ми. Какво?
Ще се женя по-скоро отколкото си мислих.
- Кога е сватбата? - Следващия месец.
- Толкова се радвам за теб. - В Мексико.
Трябва да напусна утре.
Моя годеник иска да се преместя с него в Мексико.
Норма, ти си моя най-бърз служител. Имам нужда от теб.
Знам. Толкова съм горда с работата, която върших за теб.
Съжалявам, че трябва да напусна. Ти си най-добрия ми шеф.
Майка ми и сестрите ми се преместват с нас.
- Всички, ли ме оставяте? - Не, Норма, моля те!
Мечтата на майка ми винаги е била
да се върне в нейното село в Мексико.
Съжалявам Стела. Извини ме.
Не съжалявай, аз съм щастлива за теб.
Но не мога да ти платя в момента.
Съжалявам.
Дай моя чек на братовчед ми на пазара "Чапала".
О'кей, благодаря.
Късмет!
Доня Кармен...
Благодаря ви за всичко.
Господ да те благослови.
Липсват ни тези четири шивачки за да завършим работата.
Имам предвид, че никога няма да свършим навреме. Познавате компанията "Глиц".
Не плащат докато не е свършено. Нямам пари да платя на никоя от вас.
- Просто трябва да затворя фабриката. - Не, не можеш да затвориш фабриката.
Не мога да повярвам, че отново ще ни платиш по-късно.
Току-що изгубих четири шивачки. Как ще завършим тази поръчка?
- Аз мога да почакам малко, но не е твърде дълго.
Благодаря, Розали.
И ти, Панча?
Ще ти начисля лихви.
- Сериозна ли си? - Не.
Но да се връщаме да работим преди да си променя решението.
И ти, г-жа Кармен?
Какво майка ще съм ако не помогна на моята дъщеря?
И казваш, че не те обичам.
Защото те обичам, правя живота ти така нещастен.
Не ме обичай толкова много.
И ти, момиче?
Стела, ако не ми плащаш, как ще спестя някакви пари?
За какво?
- Забрави. - Ана, ти си такава егоистка.
Очакваш да правя тази мръсна работа без нищо?
Това ли е мръсна работа?
Това е робски труд.
Не го ли разбирате?
Вие сте евтина работна ръка за Блумингдейлс!
Ние не сме евтина работна ръка.
Откъде знаеш какво е тежка работа?
Само си обръщала хамбургери досега!
Аз съм признателна за това, което мама ме е научила.
И съм горда с това, което правя!
Малко изчадие!
Никога не съм искала да работя тук!
Още по-малко за нищо.
Виждаш ли какви проблеми причиняваш?
Стела?
Хайде, съжалявам, ок?
Ще ти помогна.
- Можеш ли да работиш докато ти платя?
Да.
Благодаря.
Да се връщаме на работа.
Ти се изгори, дъще!
"Зарасни, зарасни, жабешка опашка".
"Ако не зараснеш сега, зарасни утре".
Дебеланке, събуди се.
- Колко е часа? - Все още е тъмно.
И защо ме събуждаш?
Имам тайна. Ще ти я кажа само на теб.
Мамо, спи ми се.
Няма да повярваш, но аз съм бременна.
Какво?
- Аз съм бременна. - Как може да си бременна?
Една жена ги знае тези неща. Но не казвай на някой.
Мамо, ти си въобразяваш.
Ана, имам нужда от теб повече от когато и да било сега.
Вероятно са само газове.
Яж по-малко боб.
Защо Норма и другите трябваше да напускат?
Това не изглежда толкова лошо.
Дами...
Няма да повярвате на това.
Чух една клюка на пазара "Чапала".
Никаква храна на работното място.
Това е времето ни за почивка.
Тогава ти почивай, защото аз не мога да си го позволя.
Ела.
Нашата Нормита...
"хапна тортата" преди сватбата.
Чух, че годеника на Норма я убедил да правят секс...
нощта преди това, и след като той опитал...
100 човека в църквата, свещеника чакащ...
и той изобщо не се появил за церемонията.
Бог да го проклине.
Майката на Норма не го е одобрявала никога...
но Норма настоявала.
Не, не.
Майката знае подходящия човек за дъщеря си.
Мамо, толкова си старомодна.
Можеш ли да си представиш?
Момичетата днес си мислят, че знаят толкова много.
Затова свършват с кореми.
- Не, причината, заради която забременяват...
е защото не знаят как да използуват контрацептиви.
Виж я ти, всезнайко.
Съпруга ти няма да иска да знаеш толкова много.
- Защо? - Мъжа иска девица.
Защо е девствеността на жената е единственото нещо, което има значение?
Жената има мисли, идеи, нейният ум.
Ум, и мисли?
Стига приказки, мама!
Стела, това, е което правя най-добре!
Моята причина да живея.
Съжалявам.
- Какво пишеш? - Пиша писмо на г-жа Глас.
Коя е тя?
Тя е собственика на компанията за производство.
Тя е, която ни плаща да произвеждаме тези облекла.
Да, ще поискам аванс за поръчката за рокли.
Трябва да платя електричеството и месечните сметки.
- Не съм платила наема. - Стела, това е сериозно.
Знам.
Ако наистина имаш нужда от тези пари, трябва да отидеш и да говориш лично.
Писмото няма да свърши нищо.
- Тя е твърде заета, няма да се срещне с мен.
- Ще дойда с теб. - Тя е много заета.
Ти се страхуваш от нея, нали?
Защо трябва да се страхувам от нея?
Ана, моля те, не казвай нищо, о'кей?
Ще опитам.
Здравейте, г-жа Глас тук ли е?
Коя сте вие?
Аз съм доставчик на г-жа Глас, моето име е Стела Гарсия.
- Имате ли среща? - Не.
Имате нужда да си запишете час.
Ок, нямаме среща, да тръгваме.
Здравейте, г-жа Глас.
- Стела. - Здравей.
Какво мога да направя за теб?
Знам, че миналия месец закъсняхме няколко дни...
но...
се надявахме че...
че вие...
Имаме нужда от аванс. Пари...
да платим сметките, електричеството така че да можем да работим...
и да произведем вашите рокли навреме когато имате нужда от тях.
И коя си ти?
Аз съм бизнес-партньора на Стела, Ана.
Ана, Стела знае правилата.
Не мога да плащам аванси.
На първо място рискувах да я наема...
защото вярвам, че жена като мен трябва да помага такива като теб...
но не мога да ти помагам толкова много.
Трябва да си помогнете сами и да спазвате крайните си срокове.
Срока е до края на месеца, когато поръчката трябва да бъде изпратена.
Имате 10 дни, скъпа. 10 дни, това е.
Ще се върна в 3:00h.
Тя е по-лоша отколкото ми каза.
Каза ли нещо, Стела?
- Не. - Защото ми се причу, че каза.
Не съм казала нищо.
Разбирам.
Желая ви приятен ден, дами.
Не можеш ли да си държиш устата затворена?
Просто се опитвах да помогна.
Опитвам се да държа фабриката отворена за всички нас.
Знаеш, че хората зависят от мен.
Майка ти те очаква, скъпа.
Майка ти се е побъркала.
Сега ли го забеляза?
Тя иска нейното малко момиче при нея.
Кой знае, какво ще иска?
- Здрасти. - Здрасти.
Какво?
Затвори вратата.
Имам сутрешно гадене.
Мамо, не е сутрин, а е вечер.
Ана, говоря сериозно.
Утеши ме.
Някога помисляла ли си, че може би не си бременна...
и просто си въобразяваш всичко това?
Аз съм бременна. Една жена го знае.
Не съм имала цикъл от три месеца.
Тогава защо не отидеш да говориш с доктора, не с мен.
- Готова ли си да тръгваме? - Идвам, дядо!
Да тръгваме.
- Къде отивате двамата? - Ана ме покани на кино тази вечер.
Мисля, че това е добра идея.
Чао, татко.
- Не ни чакайте. - Забавлявайте се.
Благодаря, лека нощ.
О'кей.
Ще се видим тук след два часа.
Дръж се прилично. - И ти също.
Здрасти.
- Това е приятно място. - Да.
Зяпаш ми циците ли?
Не.
Да, не.
О'кей.
Защо да не, те са толкова големи, нали?
Аз съм мъж, предполагам, че трябва да го правя.
Можем ли да променим темата?
- Да, здрасти. - Здрасти.
Направих списък от теми за които можем да говорим...
за да не останем без теми за разговор.
О'кей.
Мога ли да видя списъка?
Имаш наистина красиво лице.
Само моето лице ли?
Съжалявам.
Не приемаш лесно комплименти?
Не. комплиментите, не е една от темите на моя списък.
И не искаш да ми покажеш списъка?
- Не. - Не.
Големите гърди в списъка ли са?
- Здрасти. - Нека да поръчаме.
- Прекарах приятно тази вечер. - Аз също.
Ето там трябва да се срещна с моя дядо.
Мисля, че тук трябва да се разделим.
Ок, чао.
Чао.
Отново дойде датата, Панчита?
Да.
Днес е годишнината от смъртта на моят баща.
Той беше толкова хубав.
Да.
Той беше много елегантен мъж.
В деня, в който той умря...
не можех да платя болницата...
така че симулирах...
че той е все още жив...
и го поставих в инвалидна количка...
и го закарах вкъщи с такси.
Ти си била добра дъщеря, Панчита.
Опитах.
- Здрасти, Стела. - Здрасти, г-н Хиро.
- Наема закъснява с три седмици. - Толкова съжалявам.
Ще може ли да платите наема в края на месеца?
- Да, разбира се. - Добре.
Харесвам ви като наемател и не искам да ви изхвърлям.
Не.
Поздравете Розали от мен.
Ще я поздравя.
Чао.
Татко!
Анита.
- Какво правиш тук? - Тате, имам нужда от помощ.
Казвах на Стела много пъти.
"Ако нямаш парите предварително...
"не го прави. "
Да, знам, но тя работи усилено...
и просто не става.
Тя трябва да плати наема така или иначе.
Знам, татко, но не е нейна вината.
Имам предвид, никога не съм осъзнавала колко усилено работи тя.
О'кей.
Ще дам назаем пари на Стела.
Благодаря, татко.
Стела, нека да видя.
Красиво е.
- Ти ли го нарисува? - Да.
Лъжеш. Сигурно си го копирала от списание.
Не, аз го направих.
Правя моя собствена линия. Би ли купила рокля като тази?
Разбира се бих си купила рокля като тази. Ако ми стане.
Тази сива рокля е най-голямата поръчка, която някога съм имала.
Няма да е лесно.
Ако не я свършим до края на месеца доставчика няма да ни плати.
Нека да им докажем, че можем да го направим.
Нека да направим 150 сиви рокли с по-добро качество от всеки друг.
Стела, може би да пуснем вентилатора тук вътре.
Вентилатора пълни роклите с прах.
Можеш ли да гладиш малко по-бързо?
Имам нужда от помощ с ръбовете, няма да приключим в срок.
Стела, не че не гладя достатъчно бързо.
Всеки път, когато свърша да гладя, спирам за минута...
да огледам роклята.
Никога не съм осъзнавала колко работа,
"хамалогия" както майка казва...
е отделена за да се направи.
И след това се събуждам, и си напомням, че не е за мен.
Поставям й пластмасовата опаковка. И закачам я на щендера...
и я избутвам.
Тя има право.
Хайде, побързай.
Изправи се, ходи като дама.
Дори аз, в моето състояние, ходя като дама.
Ало.
Ана там ли е?
Кой е?
Сесилия.
Да. Сега ще я извикам.
Искате ли да слушате музика тази вечер?
Не благодаря ви.
Да тръгваме, момчета.
Добър вечер.
- Здрасти. - Готова ли си?
Какво става?
Джими, майка ти разбира ли те?
Повечето пъти.
- А твоята майка? - Не.
Не знам, все едно ме мрази.
Тя мисли, че аз съм дебела, грозна и Бог знае какво...
Ти не си дебела.
Ти си красива.
Къде каза на майка ти, че отиваш тази вечер?
Тя мисли, че аз съм отново на литургия.
Значи, това е грях?
Не, това е бесо(целувка).
Целувка.
Не мога да повярвам, че заминавам след две седмици в колежа за учители.
Ана, не се безпокой.
И теб ще те приемат също в колеж.
Готови ли сме?
Имаш още една рокля за гладене.
Стела, това е красиво.
Ти ли я направи?
- За какво е? - Тя е за теб.
Хайде, знаеш, че не мога да влезна в нея.
Разкроих я специално за твоето тяло.
Хубавите рокли не са само за слаби момичета.
Тази е твоя.
- Изхарчих много пари за този плат. - Млъкни!
Твой ред е.
Благодаря ти, любов моя.
- Кой е наред? - Аз.
Тук играя.
Какво искате?
Сеньора, мога ли да говоря с дъщеря ви?
- Не, тя не е тук. - Мамо, какво говориш?
- Аз съм тук, отвори вратата. - Какво става сега?
Това е онзи мъж, който търси винаги Ана.
Добре, нека да видя.
- Добър ден. - Добър ден.
- Влезте. - Благодаря.
- Постигна го. - Какво?
- Приеха те. - Какво?
Деканът ми се обади лично с новината.
Боже мой, сериозно ли говориш?
Вашата дъщеря беше приета...
в Колумбийския университет с пълна стипендия.
Моля ви, влезте, седнете.
Приели са ме със стипендия?
И така, къде е този Колумбийския университет?
В Ню Йорк.
Ню Йорк?
Какво му е лошото на това?
Вижте, г-н Гусман, не че не искаме Ана да отиде в колеж...
но чак в Ню Йорк?
Сигурен съм, че има чудесни колежи и в тази област.
Но никой от тях не е Колумбийския университет.
Татко, не разбираш ли, това е едно от най-добрите училища.
Господине, вие напуснахте вашата страна за по-добри възможности...
и сега, е ред на Ана.
- Вижте, г-н Гусман... - Раул!
Сеньор Гусман...
ние сме семейство, и възнамеряваме да останем такова.
Мамо, това няма да промени нищо.
Моля те.
Няма нищо, Карменсита.
Г-н Гусман, Ана ще отиде в колеж. Но не сега.
Не дойдох дотук за да видя моето семейство разделено.
Татко, не разбирам. Как това, ни разделя?
Ами Стела и фабриката?
Какво за нея?
Ами дядо?
Искаш да го изоставиш ли?
Не.
Благодаря ви много, сеньор Гусман...
Но това е семеен въпрос.
Благодаря ви много, че дойдохте дотук да ни известите.
Не слагай люти чушки в салатата от кактус. Разстройват стомаха ми.
Тогава не ги яж.
Слушай...
Чувала ли си, че ако поставиш бебето далеч
от Свети Антонио, той ще подейства по-бързо?
Да. Не го ли знаеше?
Здрасти.
Една пура за моят дядо, моля.
Знам кой му харесват.
Може ли също и презервативи?
Какъв вид искаш?
Не знам, какво ще ми препоръчаш?
Тези са забавни.
Добре.
- Да? - Да.
Вратата.
Да го направим.
Сигурна ли си?
Готова съм.
- Чакай, проклета риза! - Как казваш "проклятие" на испански?
"Пинче".
"Пинче" риза.
На какво се смееш?
Чакай.
"Пинче".
Чакай.
Светни лампата. Искам да ме видиш.
Виж, така изглеждам.
Колко красива.
Ще ти пиша.
Не.
- Ще ти пратя е-мейли. - Не.
Джими, наистина.
Не се безпокой за мен повече, о'кей?
Имам предвид, след като отидеш в колеж...
няма да има за какво да си говорим, така или иначе...
и не знам, дали няма да срещнеш някое слабо момиче.
Наистина ще ми липсваш.
Скитница такава.
Какво?
Ти си изгубила девствеността си, нали?
- Мамо, въобразяваш си. - Мога да го усетя!
Сега не само си дебела, сега си и курва!
Как можеш да кажеш това?
Защо не се цениш повече?
Защото струвам повече, отколкото това, което е между краката ми!
Дано да не забременееш и да ме засрамиш.
Аз, да те засрамя? Хайде.
Ти се правиш на бременна за да привлечеш вниманието.
- Аз съм бременна. - Не си!
- Да, аз съм! - Ти не си бременна, мамо!
Само се преструваш защото искаш бебе в къщата.
Но не можеш да имаш бебе. Аз не съм твоето бебе вече!
Не, сеньора, вие не сте бременна.
Разбира се че съм.
Доня Кармен, не мислите ли, че разбирам от тези работи?
Не съм имала цикъл от четири месеца.
Доня Кармен, това не е необичайно за жена на вашата възраст.
Мисля, че време ние...
да си поговорим за менопаузата.
Това означава "промяна на живота".
Мамо, доктора каза без захар. Защо ядеш флан(крем карамел)?
- Защото имам апетит. - Ти не си бременна.
Добре, не съм бременна.
Минавам през "промяната на живота".
Всичко свърши.
Вече не съм жена.
Баба е това, което трябваше да бъда на тази възраст.
Знаеш ли, Ана...
ти не изглеждаш зле.
- Ако отслабнеш... - Престани!
Можеш да бъдеш красива!
Престани! Ти също си дебела!
- Тогава, защо трябва да те слушам? - Ана, не яж флан-а.
Това е красиво.
Направо воня.
Проклятие!
Кой пръдна?
Този, който го помирише първи е този, който го изпуска.
Ана, моля те, не прахосвай дестилираната вода, скъпа е.
Стела, толкова горещо е тук вътре.
Сериозно, имам чувството, че аз съм в ад.
- Петнадесет, шестнадесет... - Колко ни остават да приключим?
Осемнадесет.
Само 18?
Какво облекчение, почти приключихме с това.
Ана! Какво правиш?
Мамо, хайде.
Толкова е горещо, цялата пара ме изпотява като прасе.
Ние също се потим, но не си сваляме дрехите.
Защо не?
Всички сме жени, всички имаме същите неща.
Облечи я.
Стела, Розали, Панча, моля ви.
Не ви ли е горещо в тези дрехи? Чувствам се толкова лепкава.
- Не те ли е срам? - От какво?
Погледни се, изглеждаш ужасно.
Мамо, аз се харесвам.
Точно така, сестро!
И ти ли?
И двете трябва да отслабнете.
Щяхте да изглеждате красиви без цялата тази мазнина!
Доня Кармен, Ана и Стела са красиви.
- Те са си красиви както изглеждат! - Благодаря ти, Панча.
Благодаря ти, Панча.
Не те ли е срам?
- Мамо, ти изглеждаш точно като нас. - Да, но аз съм женена.
Значи е това. Да се правя на привлекателна за да хвана някой мъж.
Ана, слушай я. Учи се сега или ще свършиш като Стела.
Мамо, аз искам да отслабна.
Но част от мен не, защото моето тегло казва на всеки, не ми пука!
Аве Мария! Какво говориш?
Как ще се осмеляват да ми кажат, на какво трябва да приличам...
или каква трябва да бъда...
когато има толкова много освен моята тежест!
Какво лошо има да бъдеш слаба и сексапилна?
Не го разбираш.
Искам да бъда взета на сериозно.
Зачитана за това, което мисля, не за това как изглеждам.
- Точно така, благодаря. - Ами ако не мислиш нищо?
Аз приличам на крава.
Розали, млъкни! Изправи се, погледни се.
Ако ти си крава, тогава аз съм хипопотам.
- А аз съм слоница. - А аз съм кит.
Толкова си мършава в сравнение с всички нас.
Не, не съм, погледнете дебелите ми бедра.
- Хайде. - И моят целулит.
Искаш ли да видиш целулит?
Добре, хайде. Ти започна първа.
Не е мазнина, целулит.
Това е целулит.
Извинете ме, дами.
Това е целулит!
Добре де, Стела, не е толкова лошо.
Това е нищо.
Вие не разбирате.
Имам толкова стрий...
по ръцете и по гърдите.
Това е малко, скъпа. Искаш да видиш стрий ли?
Ето ти.
Имам стрий вървят от север на юг.
Дами, дами...
нека ви покажа стрий.
От изток на запад!
Исусе, тя печели.
Всички, ли полудяхте?
Дами, вижте, колко сме красиви!
И колко добре се усещаме!
Да се отървеш от всички дрехи и да се освободиш напълно!
О'кей, дами, имаме работа за вършене. Хайде.
Кой го интересува как изглеждаме като никой не ни гледа?
Мамо, не ти ли е горещо?
Мамо, какъв е този белег?
Този ли?
Този, това си ти.
Това е голям белег.
Погледни се.
Погледнете се всички.
Това сме ние, мамо.
Истински жени.
Вие нямате срам.
Панча, нека върви.
Довиждане, мама!
Момичета! Нека да свършим поръчката тази вечер!
Свършихме поръчката.
Исках да върна заема на Стела.
Толкова скоро?
Татко, благодаря ти много, че зае пари на Стела.
Няма защо, скъпа.
Винаги си добре дошла.
Татко, аз...
Аз имам нещо да ти кажа.
Не знам как да го кажа.
Имаш моята благословия.
Защо всички са толкова тихи?
Седни, моля те.
Ана трябва да ти каже нещо.
Искаш ли нещо за ядене?
- Не благодаря. - Трябва да тръгвам на работа.
Мислих, че ще дойдеш на летището с нас.
Не мога.
Исках да бъдеш там.
Трябва да отивам към фабриката.
Ще се справиш чудесно. Обаждай ми се, о'кей?
Тръгвам, татко.
Всичко хубаво.
Да тръгваме, дъще.
Ще закъснеем!
Ще те чакам в пикапа.
О'кей.
Мамо?
Тръгвам вече.
Не искаш ли да излезеш и да си кажем довиждане?
Хайде, отвори вратата.
Мамо, отвори вратата.
Мамо, излез и ми дай благословията си, моля те.
Да тръгваме, ще изпуснеш самолета.
Късмет, братовчедке. Пиши ни от Ню Йорк.
О'кей?
Ще ти идваме на гости.
Това е за мен.
Не се безпокой за мен.
Винаги ще бъдеш в моето сърце.
Благодаря, татко.
Пази се много, дъще.
Translation ZALMEN BEHAR
1, 2, 3, давай!
- Какво? - Давай!
" 1, 2, 3!"
- Почвай! - Вече го казах!
Вече казах, " 1, 2, 3!"
- Да, но запей песента сега! - Коя?
- О Соле Мио. - Отново?
Не се ли умори от това?
Translation ZALMEN BEHAR